Megjegyzések a nyomozás körüli „időutazás” régi és újabb állomásaihoz (Belügyi Szemle, 2024)
Cél: A tanulmány a nyomozás szabályozásának évszázados hazai tanulságait veti össze az aktuális előírások céljával és érvényesülésével. Azt vizsgálja, hogy a kezdeti tapasztalatok szerint mennyire teljesültek a várakozások.Módszertan: A nyomozás előkészítő, sokszor azonban a további eljárást determináló szerepe a célszerűség, hatékonyság és törvényesség összhangjának erősítése érdekében mind a szabályozás, mind a gyakorlat számára új megközelítést igényel.Megállapítások: Ennek megfelelően került sor a nyomozást megalapozható előkészítő eljárás szabályozására, a felderítés és a vizsgálat megkülönböztetésére. A felosztás következetes elvi alapon, a feladatkörök világos elhatárolása mentén történt, a gyakorlatban azonban nem problémanetes működést eredményezett. Mindez kihatott az ügyészi felügyelet és irányítás eszközeire, módszereire és intenzitására is.Érték: A tanulmány következtetése, hogy a felderítés önállóságának erősítése nem zárja ki, sőt indokolttá teheti már ebben a fázisban is az ügyész aktívabb szerepvállalását. Ugyanakkor a nyomozás két szakasza közötti határ átjárhatóbbá tétele segítheti az elkövetők differenciált felelősségre vonásának lehetőségét, reális igényét is.