(untitled) (Belügyi Szemle, 2025)
Cél: A kutatás a helyreállító igazságszolgáltatás tettes-áldozat mediációs eljárásnak bevezethetőségét vizsgálta a magyar büntetés-végrehajtási rendszerben. A vizsgálat kiterjedt az eljárást lefolytató személyi állomány elméleti és gyakorlati felkészültségére, valamint a rendszerszintű szervezési és megvalósíthatósági feltételekre, továbbá a rendszerben kiváltott hatások elemzésére és értékelésére. Módszertan: Kétfázisú empirikus kutatás került végrehajtásra. Az első szakaszban a mediációt végző pártfogó felügyelők képzésére, a kutatás második szakaszában pedig a kiképzett állomány által megszervezett és végrehajtott tettes-áldozat mediációkra került sor. Megállapítások: A kutatás során bizonyítást nyert, hogy a büntetés-végrehajtási rendszerben a pártfogó felügyelői állomány képes a tettes-áldozat mediációs eseteket önállóan felismerni és végrehajtani. A helyreállító igazságszolgáltatásnak ez az eljárása minimális rendszeren belüli szervezési változtatásokkal bevezethető. Már a kutatás alatt is érzékelhető volt a pozitív visszacsatolás az elítéltektől, a bíróságtól és ügyészségtől. Érték: A kutatás során a mediációs eljárást levezető pártfogó felügyelők egyharmada elméleti és gyakorlati kiképzésre került. A fenntartható rendszerszintű megvalósításhoz szükséges változtatások feltárásra kerültek. A büntetés-végrehajtásban dolgozók és a társszervek (bíróságok, ügyészségek) jelentős leterheltség alól mentesülnek az eljárás bevezetésével. A jóvátételi eljárás jelentős mértékben csökkenti a bűnismétlések számát.